Луиш ди Камоинш
Когато от печали изнурена…

Превод от португалски: Симеон Хаджикосев, 1984

chitanka.info

Когато от печали изнурена

душата ми нечакано заспива,

сънувам аз любимата — красива,

най-хубавата в цялата вселена.

В пустинен кът душата устремена

следи я дълго, погледът унива,

че бягам аз след нея, тя се скрива

и тъй — дорде изчезне натъжена.

Зова: „Защо от мене си замина?“

А тя с очи, в които свян говори,

ми обещава невъзможен брак.

И крие се от мен. Аз викам: „Дина…“ —

ала преди устата да повтори,

разбирам, че насън било е пак.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.